Šaunuolis!
Pasidalinsiu ir aš sava grūdinimosi patirtimi.
Daug metų maudžiausi upėje žiemą-vasarą. Bet rytą ar vakarą apsipilti lediniu vandeniu šiaip sau, neapšilus - tai jau egzekucija man, bandžiau taip iš pradžių, kol peršalau ir slogą gavau. Čia ne rodiklis, kad grūdinimasis netinka, jei susirgai. Rodiklis, kad neteisingai grūdinaisi.
![Smile :)](./images/smilies/icon_smile.gif)
Visi tie medikų patarimai apie laipsnišką temperatūros žeminimą, mano įsitikinimu, yra nieko verti. Paklauskite tų, kurie patarinėja, pamatysite, kad dažniausiai patys to niekada nėra darę.
Atsikračiau savo laiku užsigrūdinusi ne vienos problemos.
Šaltas vanduo suveikia kaip stiprus stresas visam organizmui, o šis tuo momentu įjungia apsauginius mechanizmus, išmoksta mobilizuoti save.
Prieš grūdinimosi šaltu vandeniu procedūrą:
1. Būtinas psichologinis pasiruošimas.
2. Kūnas turi būti įšilęs.
Kad į šaltą vandenį nertum ar apsipiltum, sniegu žiemą apsitrintum ar pusnyje pasivoliotum, svarbu, kad būtų malonu ir svarbu neturėti minčių apie sušalimą, neturėti baimės. Kol dar bijai, eini per prievartą, įveikdamas save - geriau neskubėk.
Geriausia, kai tą atlieki gamtoje, džiaugdamasis brėkštančiu rytu, tekančia saule, susiliedamas su paukščių giesmėm, kalbėdamasis su medžiu ar dar kažkuo džiaugdamasis, kas čia ir nepaminėta - džiaugsmo ir grožio, kai norėsi, rasi aplink save visur.
Turi būti malonumas, o ne kančia ar prisivertimas. Mintys turi būti ramios ir pribrendę tam, turi vesti žinojimas, einantis iš vidaus.
Žodžiu, aš darydavau taip: 2-3 km džiaugsmingas krosiukas rytą paupiu, gerai įšilus, greit nusirengiami drabužiai ir be ilgų svarstymų ir vandens temperatūros matavimų kaišiojant po vieną kojos pirštą
![Smile :)](./images/smilies/icon_smile.gif)
, ryžtingai ir greit brendi ir pasineri keletą kartų iki kaklo į vandenį (žiemą nustojau nerti, kai ėmė skaudėti žandikaulių sąnarius, bet jei esi visai sveikas, tai gali ir galvą panerti ar apsipilti). Tada greit rankomis ištrini visą kūną, pirmiau ten, kur labiausiai užgėlė (ko gero kojos, ilgiausiai išbuvę šaltyje arba galva) ir greit apsirengi (drabužiai turi būti pakankamai šilti ir patogūs, kad greit sušiltum. Rankluostis nebūtinas, bet jei turi ir ant sniego stovi, tai po kojomis gerai pasidėti (kai bėgioji, nelabai yra kaip jį su savim neštis). Jei neturi, stoji ant sportbačių, vilnonių kojinių ar eglės šakos. Jei gali šaltyje išbūti ilgiau, kol nejauti šalčio, po masažiuko gali dar padaryti keletą mankštos pratimų. Bet geriau nelaukti, kol imsi jausti šaltį, geriau pasimankštinti apsirengus sportinį kostiumą ir nuo vėjo apsaugančią lengvą striukę. Tada jau gali ramiai pasveikinti tekančią saulę, pasimankštinti, pamedituoti...
Dabar nebe žiema, temperatūra pliusinė, viskas paprasčiau, nes nebegels iki skausmo pirštai nuo šalčio, ir rengtis mažiau reikės, o džiaugtis yra kuo, kai bunda Žemė pavasarį.
Nebūtinai reikia bėgioti, jei nėra kur ar trūksta laiko. Galima ir kitais būdais pasimankštinti, pvz. padarai atsispaudimų, kiek sugebi, visai gerai apšylama ir nuo to, jei kambary viskas vyksta. Galima apšilti ir nuo jogos ar kitokių mankštos pratimų. Ta šiluma turi ateiti iš vidaus, ne iš išorės, nors galima ir po saunos. Jei yra galimybė, bent į kiemą ant žolės reiktų basam išbėgti po mankštos išsirengus ir tą šaltą vandenį ant savęs susiversti - ryšys su Žeme duoda gerą energetinį efektą.
Bet apšilimo ir džiaugsmingų minčių reikia būtinai. Manau tai esminiai dalykai.
Sėkmės.
Vuki