Mano proseneliai yra kilę nuo Gelvonų.Gelvonai, Pabaiskas, Sukiniai - visos sšos vietoves yra netoli viena nuo kitos. Seniai seniai dar mano senelis pasokojo, kad Pabaisko pavadinimas kilęs nuo lenkiško žodzio poboisko ( mūšis, žudynės ). Tais laikais vyko didelis mūšis tarp kryžiuočiu ar tai kalavijuočiu ir lietuviu armijų.Manau laimėjo lietuviai, kitaip nebūtų Pabaisko.
Dar senelis pasakojo, kad netoli yra Gelvonų raistas, o ten daug spanguolių.Vėjų miske - riešutynai.Atrodo visai natūralu, kad grįžtu namo.
Gal kas nors ką nors žinote apie šalia Sukinius esančias vietoves, apie pačius Sukinius.
Ją Dalia. Labai gera idėja. Pradėti atkurti istoriją nuo savo vietos. Aš irgi pašniukštinėsiu Sukinių istorijos. Čia ir senukai šį bei tą mena, bet ir geologai, archeologai ir netgi botanikai nesnaudžia. Istorijos bus daug
Prieš 2 mln. metų, ten kur dabar yra Sukiniai, nukrito didžiulis meteoritas. Jis įsmigo į žemę ir dabar guli 2 km. giliai po žeme. Jo išmušto kraterio skersmuo apie 2-4 km. Šias žinias reikia tikslinti kokiuose nors geologų darbuose, tačiau Česlovas (vietinis) porina būtent taip. Jo manymu, Sukinių apylinkių įspūdinga gamta susiklostė būtent dėl to meteorito. Pelkutės ant kalnų ir slėniuose, iš žemės trykštantys didžiuliai šaltiniai, Mokas, labai statūs mažų upeliukų šlaitai ...visa tai dėl meteorito. Beje, kelis mažiukus meteoritus rado vietiniai gyventojai savo daržuose. Atrodo juos pridavė geologams. Bet visa tai reikia tikslinti.
Last edited by Laimis on Thu 06 19, 2003, 16:39, edited 1 time in total.
Kitas dalykas yra Sukinių Piliakalnis. Juo rūpinasi archeologai. Reikėtų tiksliau pasidomėti archeologų raštuose, tačiau vietiniai porina, kad šiame piliakalnyje bekasinėjant buvo rasti kažkokio tai karaliuko griaučiai. Jis buvo su kabučių karūnėle, turėjo kardą ir valdžios simbolį - rutuli su iškilusiu virš jo kaip koks stagaras kryžiuku. Bet vėlgi, reikia viską tikslinti.
O Žuvintės šaltinis atsirado ne natūraliai. Geologai kažko ieškojo su savo grąžtais ir netyčia pramušė šį didžiulį šaltinį - gyslą. Natūralūs šaltiniai trykšta ant kalno. Kada atsirado Žuvintės šaltinis reikia tikslinti.
Moko kilmę ir amžiū reikėtų tikslinti taip pat pas geologus. Česlovas kalba, kad lygtais jį meteoritas iškėlęs iš po žemių ir, kad Mokas iš tikrųjų nėga apvalus akmuo, o yra uolos kraštas. Kažkas krapštėsi po Moku, bet jo galo nerado, nors buvo nusikasę giliai. Žinynuose pateikti tikslūs Moko išmatavimai, tačiau kiek jo yra po žeme nėra aišku. Reikia tikslinti.
Žmonės Sukiniuose gyveno nuo seno, nes čia teka upė Šventoji ir pastatytas piliakalnis. Kiek ten anksčiau gyventojų būta nežinau, dabar liko 5-6 trobos. Tarp jų dideli, matosi, kad kažkada arti, laukai. Žmonės jau šiais laikais, galvoju, 30 metų laikotarpyje bandydavo vis paimti ar nupirkti ar išnuomoti mūsų nusižiūrėtą žemę ir ją dirbdavo, tačiau greitai savo darbą mesdavo. O mesdavo jie šią žemę, nes jos pakraštyje yra pelkutė, o vienas šonas į Gumbrę - priemolis, pro kurį nelabai prasisunkia vanduo. Pavasarį vanduo, kaip sako vietinis, čia telkšo ir trukdo dirbti žemę. (Iškasim prūdus ir vandenį sureguliuosim). Tačiau, kad nepriimdavo žemė artojų, tai jau istorija, todėl ją čia ir rašau. Bet - visą šią informaciją reikia tikslinti.
Sentikių kapinės išduoda, jog šiuose kraštuose gyveno sentikiai. Dabar likęs vienas gyventojas iš sentikių Jafimas (atrodo). Jis gyvena tarp kapinaičių ir Žuvintės šaltinio. Įdomu tai, jog Jafimas visada laikė bites. Ir laikė jas ne keturkampėse dėžetėse, o kreivuose aviliukuose įkeltuose į medžius. Tai daug panašiau į natūralias sąlygas nei dabartinė bitininkystė. Iš lentučių sukalti arba iš rasto išskobti aviliukai dar ir dabar kabo medžiuose, bet bitučių jau nėra. Senas Jafimas. Ir daug papasakoti gali. Paklausim jo apie viską.
Dar vienas dalykas yra Sukiniuose apie kurį girdėjau, tačiau kurio nemačiau. Į Vilniaus klubą buvo atėjęs žmogus iš "Ekologinės Tėvynės", jis pasakojo, kad Lietuvoje yra keletas įstabių vietų, kur 2 km plote išsidėstę daug svarbių ir įdomių objektų. Ir pradėjo jis porinti apie Sukinius, nors ir nežinojo, kad mes ten žvalgomės. Ir štai jis pasakė, jog ten yra Šventosios atodanga, kurioje galime aiškiai matyti žemės sluoksnius. Tai įdomus dalykas geologams. Iš šių sluoksnių geologai galėtų daug pasakyti apie Sukinių praeitį. Bet visą šią informaciją taip pat reikia tikslinti.
Sukinių gamta leidžia spėti, jog šis kraštas nebuvo gausiai apgyvendintas ir nenukentėjo nuo žemdirbystės ar kito žmogaus poveikio. Augalų įvairovei išsaugoti netgi įsteigtas draustinis.
Kas skaitė "Mažają Lietuvos enciklopediją" tai galėjo pastebėti, jog tarpukario Lietuvoje Sukinių kaimas turėjo kitokį pavadinimą. Jis vadinosi Sukinės kaimu. Bet čia irgi reikia tikslinti.
Česlovas dar porino tokią istoriją. Sovietai buvo išsiaiškinę iš bioenergetikų, jog lietuvių stiprybė slypi ąžuoluose ir akmenyse. Matomai, todėl kartą jie norėjo susprogdinti akmenį ir nešė ten sprogmenis. Šalia Moko yra sodybvietė. Kadaise tenais gyveno žmogus, kuris rūpinosi Moku. Ir štai ruošiantis Sovietams susprogdinti Moką atėjo senučiukas ir glostydamas Moką pasakė: "Ką jūs darot, juk jis gyvas.." Sprogdintojai apsisuko ir išvažiavo. Bet viską taip pat reikia tikslinti.
Iš dabartinės istorijos Sukiniai mena dar vieną bandymą įkurti čia gyvenvietę. Pasirodo Sukinių labai tinkamą bioenergetiką buvo suuodę ir mūsų krašto bioenergetikai. Česlovas porina, kad jie ketino padaryti čia bioenergetinę ekologinę gyvenvietę. Šis planas neišdegė, nes patys jie neketino čia gyventi, o norėjo įkurdinti žmones ir dar paskirstyti juos pagal plaukų ir akių spalvą, kad tik energetiškai gerai derintūsi. Česlovas pakraupo ir atsikratė tokių kūrėjų. Bet irgi reikia tikslinti.
Ant Moko yra ženklas. (O gal jo ir nėra) Bet matosi toks kryžius netaisyklingas. Čia buvo dvi mūsiškės bioenergetikės ir viena apie kitą nežinodamos pasakė, jog ten kur tas kryžius atitinkamu kampu pasviręs, tai ten yra aktyvi kūrybinę energiją skatinanti vieta. Žmogus čia pabuvęs pradeda eilėraščius rašyti ar pan.
Yra dar ir informacijos iš tautosakos pusės. Yra kelios legendos apie Moką. Mokas gyvenęs kitame krante. Žmonės ten pasidarė pikti ir negeri, tai mokas su šeima nutarė persikelti į kitą upės kraštą. Mokas su Mokiuku persikėlė, o Mokienė liko Šventosios dugne. Dabar ten sala. Yra variantai šios legendos. Taip kad galima tikslinti.
Iš dabartinės istorijos dar reikėtų paminėti mūsų kaimyną Česlovą su žmona Vilija, kurie čia kaip ir Mokai atsikraustė iš kitapus upės. (Ten gyveno Česlovas, o Vilija nuo žemaitijos). Kitapus upės yra Dainavos kaimas. Jis jaunas, bet tikėkimės jo vardas senas ir kraštas ten buvo dainingas kaip Dzūkija.
Last edited by Laimis on Thu 06 19, 2003, 17:37, edited 1 time in total.
Sukinių reljefas įdomus tuom, kad aplinkiniai upeliai teka iš visų mūsų perkamos žemės kraštų suformuodami iš mūsų žemės tarsi kokią salą. Aplink žemę - vanduo. Daug vandens. O apačioje yra Žuvintės ir Šventosios santaka. Manau svarbi vieta tiek mums tiek čia gyvenusiems senovės žmonėms.